550 



nämnde förmörkelse, mSnens otli solens 

 synliga diametrar förhållit sig såsom 71:72; 

 så hade af månen bordt horrtskymmas 

 65720 dylika yt-enheter, eller sol-ljusets 

 styrka då utgöra ^ af den alldeles oför- 

 mörkade sol-skifvaus, i fall ifrån alla dess 

 delar lika mycket ljus utströmmat och 

 ingen vid kanten försvagande atmosplier 

 existerat, hvilket åter raotsäges derafj alt 

 . raån-diametern vid detta tillfälle verkli- 

 gen var mindre än ^£ och att sol-ljusels 

 förminskning ändå observerades vara stör- 

 re än f. 



Enligt En utförligare undersökning i detta 



STONS arane hur så mycket intressantare, som 



ohserva-"\YoLLASTON *_) från sina och Katers obser- 



Katers vationer på afstånden mellan Venus och So- 

 och lens medelpunkt, vid hennes öfra conjun- 

 ' ction den 28 Maj i8ai, samt af Vidals, 

 vid öfre conjunction den 27 Maj i8o5, 

 dragit den slutsats, att solens ljusa klot ej 

 > eger någon atmospher, emedan de obser- 

 verade och beräknade afstånden mellan sol- 

 kanten och Venus vid dessa bada tillfällen 

 befunnos lika stora. — Detta hade likväl ej 

 bordt inträffa, ty planeten kom vida när- 

 mare solen än den vinkel som högden, sedd 

 från jorden, skulle upptagit af en sol-at- 

 mospher med lika täthet, och således med 

 lika refringerande krafl, som den vid jord- * 

 ytan, h vilken högd lätt kan beräknas, då 

 man med atmospher menar en mot den 



'^) On the finite exlent of the atmospliere, by 

 W. H. WoLLASTON, London 1822 , (from tite 

 Phil. Trausactions). 



