370 



neniligen i Criiwlcy-Rocks , vicl Clifton, vid 

 Wirksworth i Deihjshire, och vid Ore- 

 ston nära Plymouth. Vid de flesta af dessa 

 sjiies det vara utom allt Ivifvel , alt be- 

 nen blilVit af rofdjur införde. En jenifö- 

 relse mellan dessa grottor i England och 

 djlika i Tyskland visar flera Öfverensstäm- 

 melser. Äfven de i sistnämnde land in- 

 nehålla ej hela skeletter, utan skingrade 

 och kringströdda ben , men för öfrigt väl 

 bibehållna, liksom de i England lunne. 

 Dessa ben äro likaledes af alla kroppsde- 

 lar, och af djur i olika ålder; men dessa 

 bära aldrig spår af att hafva varit rullade. 

 Af de i tyska grottor funne benmassor haf- 

 va ^ tillhört tvenne utdödda Björn-arter, 

 och af de återstående äro f lemningar ef- 

 ter samma utdöda Hyagna-art, som funnits 

 vid Kirkdale. Häraf synes till en del 

 kunna förklaras, att i England, der de 

 glupskare Hyaenerna utgjort största delen 

 af rofdjur, alla benen finnas sä sönder- 

 brutna och tuggade, men att deremot i 

 Tyskland, hvarest Björnar varit talrikare, 

 benen ej bära samma spår af åverkan, och 

 tillika ofta finnas omgifna af en svatt mylla 

 b vilken anses vara produkt af efterlemna- 

 de animaliska ämnen. — Så väl i engelska 

 som tyska grottor äro dessa benlemningar 

 aldrig inneslutne i fasta berget, utan ega 

 de med sjelfva berget ej annan gemenskap 

 än att genom yttre händelser vara införde 

 i dess hålor, hvilka åter likaledes icke stå 

 i annat förhållande till djuren, än att af 

 dera liafva temporärt blifvit begagnade. 



