377 



iiar Germar Beslrlfvit under namn af /^o- 

 tcea antiquissima '•■). Den fanns i en kör- 

 tel af hituminÖs Mergel-schifFer från Manns- 

 felds-tratten. Sjelfva körtelns insidor voro 

 beklädda med små krystaller af svafvelkies 

 och kalkspath, och i en ihålighet j som i 

 proportion till körtelns storlek var temlii 

 gen rymlig, lag det petrificeradé djuiret lik- 

 som inklämdt mellan krystallerne > meil 

 för öfrigt icke förenadt med sjelfva ste- 

 nen, utan så löst att det verkligen kiindé 

 uttagas. — Äfven denna bild af forriverl- 

 dens djurformer öfverensstämnier egentlig 

 gen hvarkéri med IdotcGa eller något an- 

 nat kändt slägte, utan synes snarare hafvä 

 tillhört ett otekant, hvaraf måhända ingen, 

 lefvande art nu mera är öfrig. 



De så kallade Encriniter och Pejita-éri^él^ 

 criniter äro andra petrificater, som länge ^"^^ 

 nog hafva hrydt Naturforskare, ej mindre 

 då fråga varit öm deras plats i systemet^ 

 än huru man Lorde föreställa sig deras 

 egentliga structur och utvecklings-salt. De 

 testa nemligen af en lång, ledfull, corall- 

 formig stjelkj antingen rund eller femkan- 

 lig, i hvars topp en nästan liljeformij^j^i 

 Strålartad kropp är Fästad. Stjelkar och 

 sjnidda Irissformiga stjelkbitar finnas ym- 

 nigt äfvcn i svenska petrificat-lager, mcii 

 sjejfva kronorna, eller Encrinit-hufvudeni 

 hafva veltcrligen hos oss ännu icke blirvit 

 funne. Kngland synes deremot vara rikt 



*) Sc,iiwKi(;(,nns Journal. Band. 4j H^ft. 2, p,ig-, 

 2Jy, lucd figiir. 



*■. y. A. Anb. 1825. 25 



