48? 



qvarvarancle på den stam, som bär den, för- 

 svårar skiljandet af deras delar och deras fö- 

 rande till de ställen, hvarest de kunde nedläg- 

 gas och Öfvergå till fossilt liilstrmd. 



Samma orsaker förhindra bortförandet af 

 Mossor och Lycnpodien, hvilkas alla delar aro 

 hophängande; stjelkomfattande blad, blommor 

 o. s. v., som hänga lika starkt vid stjelken, som 

 bär dem. Också äro dessa petrificater ganska ra- 

 ra, eller ock finnas de aideies icke uti dessa for- 

 mationer. 



De orsaker, hvilka Förf. anfört, och som kun- 

 nat motverka bevarandet af Filices^ Ljcopodier , 

 och några andra Växter uti les terrains de sedi- 

 ment superieur, moyen, et inferieur, hafva ej 

 haft samma ijiflytande pä dei-as nedläggning (^el- 

 ler afsättning) uli Stenkols-lagren; allt tyckes 

 verkeligen bevisa, att dessa sednare, fastän helt 

 och hållet sammansatta af land-Växter, hafva blif- 

 vit' nedlagda pä sjelfva det ställe, hvarest dessa 

 vuxit; närvaron af träd, hvilka ännu äro uli deras 

 veilicala ställning, är derpå det tydligaste prof. ' 

 Om man antager denna mening, så måste alla 

 de Växter, hvilka bebodde det ställe, som har 

 gifvit upphof ät Slenkols-afsältningen, finnas in- 

 neslutna där, huiudan än yidfogningen af de- 

 ras delar sig emellan varit, och den af de- 

 ras stam till den grund på hvilken de vuxit. 



Denna olikhet uti bildningssätlet af Sten- 

 kols-lagren och de yngre lagren anser Förf. 

 kunna gifva en nog tillfrcdslällande förklaring 

 öfver vissa Vegetabiliers Iiunvaio uli dessa sed- 

 nare. 



Förf. anmärker sluteligen, alt sedan han 

 omsider selt 2:dra Häftet af Grefvc v. Slern- 



