20 



Ändlligen liar Leuck&rt i Isis for 

 1825 ^\) leiiinat dcii underrältclsen, alt 

 han i naturhistoriska Museum i Leydea 

 blifvit varse ett uppsloppadt djur, som liaa 

 funnit vara denna gåtlika och så mycket 

 omtvistade Zerda, och om hvilkeåi han 

 således kunde Jemna de så länge väntade 

 upplysningar. Den i Leyden lörvarade in- 

 divid har blifvit skickad iVan Dongola, af 

 en resande Naturforskare, RiipPEL. — Leuc- 

 KARTS undersökning visade bestämdt, att 

 djuret hör till Hundslägtet, och, i enlig- 

 het med Skjöedebrands uppgift, till sam- 

 ma flock deraf som Räfven; att mellan 

 båda dessa djurs tandbyggnad ingen annan 

 märkbar skillnad eger rum, hvarken i an- 

 seende till antal eller form; alt fötternas 

 beskaffenhet älven liknar Räfvens, och att 

 således Bruces anförande om djurets vi- 

 stande i träden och föda af dadlar otvif- 

 velaktigt är falsk, samt Skjöedebrands upp- 

 gift om lefnadssättet förmodligen den rät- 

 ta. — Med ett ord, genom Leuckarts upp- 

 täckt veta vi nu ändlligen: att Hermann, 

 Beumenbacii, Jemger, Desmarest, Geoffroi 

 alla med sina gissningar misstagit sig; att 

 de generika benämningarne Megalotis och 

 Fenneciis komma att alldeles försvinna ur 

 Djursystemet, såsom de der aldrig egt nå- 

 gon verklig motsvarighet i naturen; alt he- 

 la den uppvuxna talrika Synonj^mien må- 

 ste reduceras till den första enkla benäm- 



*) Ueber den Canis Ccrdo öder Zerda der Na- 

 turforscher, Vom D, Levckart. Isis iSaS. 

 1. pag. 211. 



