79 



ningen af äggels vigt. Denna minskning 

 aflager nemligen i samma mån som ligg- 

 ningen räckt längre, /^lo. Att denna för- 

 lust af vigt synes helt och hållet bero 

 på utdunstningen eller några chemiska 

 förändringar, och alldeles oberoende af 

 fostrats utveckling, emedan den står i 

 jemt förhållande till liggningstidens längd, 

 men icke till fostrets mer eller mindre 

 hastiga tillvext. ''■'). 



Man har uppgifvlt flere methoder , Försök 

 att på sjelfva äggen kunna urskilja hviUget'*siuu 

 ka som komma att lemna tupp- eller höns- ti'l 

 kycklingar. Både i Tyskland och i Sverige Ungcns 

 är den sägen allmän , att aflångare ägg kön. 

 lemna tuppar, de rundare deremot hönor. 

 Den yngre D:r Autenrieth har nyligen 

 genom försök utrönt, att denna sägen är 

 alldeles ogrundad, och han påstår, att äg- 

 gets kön h varken genom form eller stor- 

 lek, eller något annat yttre kännetecken 

 kan bestämmas. Bory de St. Vincent an- 

 för en läkare som undersökt omkring tu- 

 sende ägg, ulan att kunna upptäcka något 

 som förråder embryons kön. — Ritchte 

 deremot påstår nu, att läget af den lilla 

 luftblåsnn i äggets storända lemnar ett på- 

 litligt kännetecken. Finnes denna luflblå- 

 sa midt i sjelfva äggets ända, så kommer 

 ur ägget en höns-kyckling; iiggf på hvil- 

 ka diiina luflljlås;i finnes mer eller min- 

 dre åt sidan, skola deremot, enligt hans 

 påstående, lemna tuppkycklingar. — En 

 Madame L**... har ^i Ann.de Tagr. fran^aise 



*) Anna!, des Se. I^at, Jan. iSaS. p. 47* 



