tio 



tiu utgör Orthoceratitens mellanväggar. — 

 På analogt sätt hafva älVen Belemniterna 

 bildat sig; likväl så, att då Ortboceratiteii 

 börjat från spetsen och vuxit på längden 

 blott framåt, har deremot Belemniten 

 börjat vid bottnen af basal-kaviteten, och 

 vuxit på längden mer bakåt än framåt. — 

 i)en olika formen > som septa framvisa 

 bos olika slägten, grundar sig på den form 

 bakdelen af djurets kropp eger; härifrån 

 Lan man således leda sig till en förkla- 

 ring för uppkomsten af dessa mera com- 

 pliquerade och besynnerliga former, som 

 vissa petrifikaters skal eller kärnor fram- 

 visa, t. ex. de med flikiga septa prydda 

 Ammoniternas, eller den så högst besyn- 

 lierliga Orthocetatites dupplex Wahlen- 



BERG. 



De fossila mångrummiga Conchylier 

 H:r Nilsson sedan beskrifver, äro alla 

 funne i kritformationen i Södra Sverige. 

 Deribland förekommer en art af Ammo- 

 iiites, som Förf. med mycket skäl kallar 

 Amm. Stobaei, efter den namnkunniga 

 Lärde, som grundat Lunds Museum, och 

 Sorti äfven redan fÖr nära ett sekel sedan 

 beskref detta petrifikat. '•') — Af Lenti- 

 cidites förekomma här tvenne arter, L, 

 Comptoni Sow. , och L. cristatellaj^.S^i., 

 vidare Baculites Faujasii Lam; — Be- 

 lemnites mucronatus Brongn,; Belemn. 

 tnamillatusj N. Sp.; — samt JSodosaria 



*) Cornn Ammonis fiagmentn; Kil. Stocaeus 

 Disseit. epist. de Nummulo Brattensbiirgen^ 

 $i; Lundae 1732; pag. 19, f. 7, 8, 9. 



