fund, äro af alla mest tjeiiliga att tämjas 

 till husdjur, h varför äfven de flesta af des- 

 sa sednare, utgöras af sådana djur. — En 

 af de största brister vid försöken för i frå- 

 ga varande ändamål anser Cuvier vara, att 

 man egentligen blott inskränkt dessa för- 

 sök till tämjandet af individer; då det lik- 

 väl först är af de redan tämdas afkom- 

 lingar, som man kan hafva att småningom 

 vänta den spakhet och det förändrade Ijai- 

 iie, man åsyftar •'). 



Så väl den förut åberopade erfaren- 

 heten, att flere af våra nuvarande husdjur 

 kunnat acclimatiseras i de mest skiljaktiga 

 länder, som äfven den iakttagelsen, att 

 lokalernas aflägsenhet ofta ingalunda med- 

 förer en motsvarande olikhet i klimat, 

 hafva gifvit styrka åt Fr. Cuviers öfver- 

 tygelse,^ att ännu åtskilliga djurarter, som 

 tillhöra sydligare länder, särdeles de som 

 bebo deras svalare bergstrakter, skulle kun- 

 na småningom öka antalet af hemtama 

 djur-slag i Europa , och måhända äfven i 

 sjelfva Norden. - — Men vi lemna det der- 

 hän, om Cuvier har rätt då han yttrar, 

 att man måste förundra sig deröfver 

 att de af fiske lefvande folkslag icke dres- 



*) Ett anmärkningsvärdt exempel i detta hän- 

 seende lemnar förhållandet med Elefanterna 

 i Indien, hvarest man redan i mänga sekler 

 underhållit och begagnat talrika tama floc- 

 kar af dessa djur; men endast genom en be- 

 ständig ersättning af vilda individer, hvilkas 

 tämjande sker af de redan tämda; emedan 

 man ännu ej lyckats att erhålla några gene- 

 i^tioner af fängslade Elefanter. 



