1 6 



arten till var vnnliga katt. Man har eljest 

 antagit vildkatten såsom den ursprungliga 

 ai'ten; men så väl i anseende till propor- 

 tionen af svansens längd till kroppen, som 

 i afseende på den formförändring i all- 

 mänhet, som märkes mellan vilda djur 

 , och deras tämda afarter, synes den af 

 Temminck yttrade åsigtén mera sannolik. 



I det hela synes Temminck snarare 

 hafva varit höjd att indraga arter, än att 

 öka deras antal. Af de 24 arter, Cuvier 

 antagit, anser han endast i 'y otvifvelaktiga ; 

 och bland 27 arter, dem Desmarest be- 

 skrifvit, finner han endast 1 3 fuUkomligen 

 bestämda. 



Så olika åsigter hafva föranledt en ut^ 

 förligare Recension af Teimmincks arbete, 

 i Bull. universel '"'), hvilken i anseende 

 till de rättelser, tillägg och flerfaldiga an- 

 märkningar den innehåller, visserhgeh bör 

 rådfrågas vid begagnandet af det förra. 

 Men då denna Recensent, vid gransknin- 

 gen af detta arbete, i förbigående äfven 

 förebrår Hr Temminck, att alltid föredra- 

 ga Im-igeus benämningar framför de fran- 

 ska Författarnes, så måste man för Veten- 

 skapens bästa blott önska, att Hr Temminck 

 verkligen oftare hade gjort sig förtjent af 

 denna fransyska förebråelse. 

 Mu« ea- Lichtenstein har redan för längre tid 



""'"■''■sedan bestämt slägtet Loncheres Ii, lig. , 

 eller dessa Mammalier, som med formen 

 af en Råtta visa en beklädnad blandad af 

 hår och taggar, och således något liknau- 



*j Bulltt. iinivers. 181G, N:o 10, p. -21 5. 



