66 



' är den fulLstaiuligaste vi iiu äga i, detta 

 -ämne. ^•^. 



GriAY har gifvit eu monographie öf- 

 ver (let vackra snäckslägte, som kallas C^'- 

 prcea, och som oaktadt det stora antalet 

 ""', af arter det innefattar icke kunnat så för- 

 Mil delas i många nya genera, som eljest fal- 

 •"' "' let varit med de flesta af Linnés slägten. 

 Grays Monographie är ännu icke fulländad, 

 men 90 arter äro dei- redan framställda, 

 h varibland flere nya, till hvilka likväl äf- 

 ven här ännu saknas figurer. "■' • ) — Du- 

 ci.os har i BulL univ. bifogat åtskilliga an- 

 märkningar eller rättelser vid detta arbe- 

 te. '■^**). 

 Blod- Redan i de förra Årsberättelserna har 



igeins jag omnämt den on)sorg, hvarmed man 

 ria. i Frankrike nu mera underhåller stora colo- 

 nier af Blodigh./, och de intressanta iakt- 

 tagelser rörande dessa djurs lefnadssätt, dem 

 man i anledning häräf gjort. Detta ämne 

 synes likväl ännu ingalunda uttömdt, och 

 vi hafva åter erhållit flera, till en del ic- 

 ke ovigtiga tillägg. Jag måste här inskrän- 

 ka naig till anförandet af några få. — Enligt 

 hvad HuzARD anmärkt, tyckas Blodiglarnas 

 olika arter visa ett nog olika lefnadssätt, 

 så att då de, som egentligen höra till Hiriido, 



*) Tableau methodique de la Classe des Ce- 

 phalopodes; par M. DEssALiNEs-D'ORBiGNY;pre'- 

 ce'de' d'une Introduction par M. de Ferus- 

 SAc. Paris 1826, 8:0; avec un tableau et un 

 Atlas in 4^0. — (Bull. univ. 1826, Nco lo, 

 p. 242; N: 1 1, p. 364.) 



**) Zool. Journ. N:o 2, 3, 4. 



***) Bull. univ. 1826, Iir, p. 385.- 



