8i 



Otto har egnat en uppsats åt förhål- Hjern- 

 laudet med de vintersofvande djuren, ochj^*^ '^^^_ 

 vederlagt Magendies mening, att dessa djur tersof- 

 skulle äga mindre hjern-ådror än andra. Yiurf 

 Han har funnit, att hjernan hos dessa djur 

 är i allmänhet liten. Hos de flesta andra 

 Mammalier är Carotis cerebralis den för- 

 nämsta stammen för hjernans pulsådror. 

 Hos G lires i allmänhet, och hos vinter- 

 sofvande djur, är deremot arteria vertebra- 

 lis mest utmärkt; Carotis är hos dem ofta 

 föga märkbar, och tar dessutom en helt 

 annan väg. Hos Björnen, Gräflingen, Ha- 

 ren, Kaninen, Bäfvern, framgår Carotis 

 cerebralis genom canalis caroticus. Hos 

 Hystrix är den en gren af Arteria maxil- 

 laris interna, och går in genom foraraen 

 lacerum. Hos Cavia och Dasyprocta er- 

 sattes den endast af en liten gren, som 

 från aileria raaxillaris interna går genom 

 foramen ovale. — Hos de vintersofvande 

 djuren går carotis till foramen jugulare , el- 

 ler ock går den helt nära detta till trum- 

 liålan, <ler den går genom stigbygeln för 

 ä^t inkomma i hjern-caviteten. Denna typ 

 är allmän hos Flädermössen, Igelkotten, 

 Näbbmössen, Jordråttan, Lemmeln, Ham- 

 stern, Murmeldjuret, m. fl. — Vid denna 

 gäng är artercn omgifven af en egen ka- 

 nal, som hos somliga är af ben, då den 

 håller stigbygeln alldeles fast, såsom hos 

 Mullvaden, Jordråttan, Murmeldjuret och 

 l^korrcn; hos andra är den alltid endast 

 hinnnktig, såsom hos Lommeln, och Myoxus. 

 Pr. Dalmans Arsb. i8a6. 6 



