kanna det grui^tlade i denna fina anp^äik- 

 ning. Ty i sjeltVa verket hämta de flestu 

 af denna Arcliipelags invånare sin föda af 

 fisk och musslor, och öfverqifva således 

 nästan aldrig hafskusten, hvilken i denna 

 trakt är så sumpig, att man till någon del 

 nästan kan ro in i skogarnc. Af behofvet 

 tvungne att bebo så osunda ställen, hafva 

 de byggt sina hus på pålar, och måhända 

 hafva de af erfarenheten lärt, att platser, 

 som beständigt stå under vatten, äro min- 

 dre farliga, än de, som endast tidtals äro 

 öfversvämmade, och derföre vidtagit den 

 nu af dem nyttjade utvägen att bygga öf- 

 ver sjelfva vattenytan. — Författarne åta- 

 ga sig för öfrigt icke, att här bestämma 

 ursprunget af dessa Papous j eller af den 

 folkstam, som är i fråga, eller huruvida 

 den här är inhemsk, eller genom vandrin- 

 gar ditkommen. De anmärka endast, att 

 man äfven kallat Nya-Guinea för Papous- 

 landet, hvars invånare, enligt alla resan- 

 des berättelser, äro så olika med dem på 

 angränsande öar, att de nästan blifvit an- 

 sedde för verkliga Negrer. Det finnes så- 

 ledes i denna trakt af jordklotet verkligen 

 en menniskostam, som nära nog liknar sö- 

 dra Afrikas invånare, och synes nästan lik- 

 som förirrad midt ibland den Malajeska 

 stam, som utgör populationen på Borneo 

 och Molucciska öarne. De i fråga varande 

 öboarne från Rawak och Vaigiou äro dock 

 från dessa nog skiljaktiga, och det äro de 

 från sislnämde ö, som af resande fått namn 

 af Alfönrns, o. s. v. 



