1 35 



Bland de hos oss förekommande Pe- Svenska 

 Irifikater utgöra arterna af T e r e b r a t.u 1 a, |,„t'uU- 



ter. 



jag träffat så väl stycken af hufvudet som 

 äfven hela pygidier, i Hr Warvings kalk- 

 brott pä BiJlingen. De ligga i en mörkröd 

 Mergelskiffer (af öfre skifferlagret) som till 

 utseende nästan liknar den röda kalkstenen. 

 Pygidierna visa en mycket artikulerad rhachis, 

 men å ömse sidor endast 4 — 5 lacinier^ be- 

 strödda med upphöjda punkter j och först ut- 

 svängda, sedan sammandragna, och ytterst 

 alla jemnlanga. — Sjelfva kroppen visar en 

 mycket smal rhachis, men breda pleurae. 



3. Calymene clavi fröns: (Vet. Acad. 

 Handl. 1826, p. 260 n. 2; Om Palaead. p. 

 75 n. 2) ; af denna art finnas äfveri fragmen- 

 ter i kalken pä Billingen. 



4. C A L r M E N E ? c e n t r i n a : funnen i af- 

 tryck, i den öfre Lerskiffei*n, vid Betstorp 

 pä Rlösseberg. En liten art, med 9 — 10 le- 

 der pä kroppen, och dessa leders sidospetsar 

 mycket förlängda och bakåt-böjda, så att 

 arten vid första påseende liknar Olenus spi~ 

 nulosus. Rhachis mycket smal; glabella med 

 2 — 3 knölar ä ömse sidor; ögonen synas haf- 

 va varit belägna midt på kinderna. 



5. As APHUS heros: Hit foras de ovanligt 

 stora pygidiei" som finnas i kalken pä Kinne- 

 kulle, o. s. v., äfvensom i Östergöthland, och 

 som förut blifvit ansedde såsom tillhöriga 

 As. expansus. Det är nu intet tvifvel, att 

 de tillhöra en från den sistnämde alldeles 

 skilld art, sedan jag på flere fullständigare 

 exemplar funnit, att de ytterst slutas i en 

 ganska tydlig och utdragen spets ^ nästan så 

 som pä As. caudatus. Frän denna skiljas de 

 bland annat derigenom, att alla sidoribborna 

 pä pygidium äro jcmnstora. 



6. A s A p H u s p 1 a t y n o t u s : föiekommer i 

 fragmenter i det öfre skifferlagret pä Vest- 

 götha bergen, lilKanimans med As. nuicro- 

 natus_, lucinitiltis , Oilhis Pcctcn, o. s. v. 



