i8 



Iblkstammen , äfven i den aflägsnaste forn- 

 tiJ. Detta Lruk omtalas som enljbekant sak, 

 redan i Volsun^a Sagan p. 3ö. — ÄiVen 

 i sednare tider har det hos oss varit öfligt 

 der och hvar, och en berättelse om sättet 

 att dressera Uttrar till fiskföngst finnes 

 införd i K. Vetenskaps Acadcmiens Hand- 

 lingar för lySa, sid. i3g. ^). 

 En Hr Adie jun. har ^°) leranat under- 



^u?ts i^iil^telser om en Mangust {Viverra Miuigos 

 lefnads-\jm^.'\ som underliAlles nära Edinburgv 

 ■"*"■ Som man vet, tillhör delta djur Indien 

 och Persien. Hr Adie hade fatt sitt exem- 

 plar frän Madras, och det hade, da Berät- 

 telsen aflemnades, ett ars tid rätt f^odt för- 

 dragit Skottlands kalla klimat. Det blef 

 snart tamt. Det är alltid vänligt och lär- 

 aktigt, utom då det äter, i synnerhet en 

 fogel som' blifvit lemnad lefvande. I en 

 sekund förlorar det då sitt fromma och 

 smekande naturell, och får det vildaste 

 rofdjurs arghet, murrar och biter. Med 

 snabbhet klättrar det i buskar och dess 

 käraste kost är småfogel. Eljest förtär det 



^) Har berällas, att en Bonde i Skåne haft e» 

 så tliesscrad Utter, som dagligen leninat ho- 

 nom sä mycket fisk att han dermed kunde 

 underhålla hela sitt hushåll. — "Då detta rön 

 upplästes i Academien, berättade Frih. Hår- 

 LEMAN att han har i Stockholm sett en sådan 

 tam Utter, som vid Kungsholms bron på en 

 liten stund dykade åtskilliga gånger ned och 

 kom hvarje gång upp med en vacker fisk, 

 som han Lar till sin Herre." 

 1°) I Magazin of ualural History. Maj 1828. 

 p. 21. 



