30 



Buschismäniien liafva märkt alt Lejonet 

 merendels vid solens upp- och nedgång 

 dödar och förtär sitt rof. Då de vilja dö- 

 da Lejon, efterse de derföre hvar Spring- 

 bockania vid soluppgången beta. Tillika 

 observera de om Springbockarna synas 

 skrämda eller springa bort, emedan de 

 deraf kunna sluta att Lejonet gjort anfall 

 på dem. De anmärka noga stället der detta 

 skett, och kring kl. 1 1 f. m. då solen brän- 

 ner starkt, och den sökta fienden efter all 

 förmodan ligger försänkt i en djup sömn, 

 genomsöka de trakten sorgfälligt; och om 

 de finna Lejonet i vårdslös trygghet, skju- 

 ta de en förgiftad pil i dess bröst. Då 

 Lejonet känner sig såradt, springer det 

 upp från sitt läger, och flyr derifrån ej 

 mindre värnlöst än en anskjuten Hind. 

 Det är nu utan räddning förloradt; ty pi- 

 len har genomborrat bröstet utan att den 

 till äfventyrs bredvid liggande Lejoninnan 

 blifvit störd i sin slummer; och Buschis- 

 manneii vet hvar han, efter några timmar, 

 kanske förr , skall finna sitt byte , dödt el- 

 ler i dödskampen. 

 Afrikas Städerna i det inre af Afrika äro un- 



^l^- der nätterna mycket hemsökta af Hjcenor. 

 Af dessa rofdjur finnas derstädes tre arter: 

 den fläckiga, den strimmiga, och ännu en 

 tredje mindre än de två andra ^). Sedan 

 folket gått till hvila, genomströfva de ga- 

 torna med tjut, och bortsläpa allt hvad 



nor. 



^) Denna läier vara Hyhie rousse Cuv. Recher- 

 ches sur Jes osseni. foss, och Hyccna hrunnea 

 Thunb. Vet. Acad. Handl. 



