ä2 



Äfven Sjö-Elephanten (Phoca piobo- 

 scitlea) föder, enligt Perons inlyg ^"), sina 

 ungar på sjöstranden ; och både fadren och 

 modren hålla sig med ungen på landet 

 under hela den tid han diar, h vilket va- 

 rar kring -y — 8 veckor. Då ungarna sy- 

 nas starka nog, föra de dem till sjön o. 

 s. v. (I samma uppsats lemnas flera in- 

 tressanta uppgifter om denna colossala 

 Skälarts lefnadssätt). 



Genom ögonvittne vet jag att äfven 

 Phoca leonina och Phoca ursina föda 

 och dägga sina ungar på stranden. 



Det har redan blifvit anmärkt att de 

 gräsätande Cetacéerne j genom sitt run- 

 dade hufvLid, nakna hud, ame Bröstvårtor, 

 horstheväxta öfverläpp m. m., sedda på 

 afstånd, med hufvudet och bröstet uppsti- 

 gande i vertikal ställning öfver vattenytan , 

 lätt kunnat gifva anledning till fablerna 

 om Tritoner och Sirener (Cuvier Regne 

 A?iimal I, p. 2'y3). — I anledning af de 

 berättelser som man får höra bland fiskare- 

 allmogen vid kusterna af Nordsjön, om 

 s. k. Hafmän och Haf-fruar ^ har man 

 derföre länge förmodat att någon art af 

 gräsätancle Cetacé verkligen funnes i det- 

 ta haf. (Jemf. Skand. Faun. i, p. SgS). 

 Detta ännu obekanta sjödjur kallas af kust- 

 allmogen i Norrige Havmand, på Island 

 Marrtiennil på Färöarne Marhendil och 

 på Shetlandsöarne Mermaid. 

 För 



^°) Account] of the habits of the Sea-Elefant; 

 by Peron. Edinb. Journ. of Science Vol. 

 VII. Apr.— Oct. 1827, p. 73. 



