^ 46 



vien har af samma Slägten hlott 62 ar- 

 ter. Af dessa 92 Italienska arter saknas 

 hos oss 34; och vi hafva blott 4 arter som 

 icke finnas i Italien, neml. 3 af Slägtet P/* 

 cus och Garrulus. 58 ai ter af denna flock 

 äro gemensamma för begge länderna. 



Vid några af dessa arter torde jag 

 böra bifoga en och annan anmärkning. 



Räkan (Corvus frugilegus) synes vara 

 bland de foglar som, med ett stort antal 

 af individer, intaga den smalaste zon af 

 jorden frän norr åt söder. Åt norden fin- 

 nes Räkan ej högre upp än Skåne och 

 öarne i Östersjön ; och ändå fortplantar hon 

 sig icke så sydligt som Italien. Hon kom- 

 mer till Toscana först i November, och till- 

 bringar vintren der i mängd ; men om vå- 

 ren återvänder hon åt nordligare länder. 



Kajan (Corvus Monedula) deremot fort- 

 plantar sig både i Italien och på Skandi- 

 navien, ända upp i Sticklerstads kyrka, 7 

 mil norr om Trondhiem. Skand. Fauna 2 

 Del. sid. 128. Hon öfvervintrar till och 

 med i Upsala. 



Svarta Kråkan {Corvus corone) är 

 sällsynt hos oss och är äfven mycket säll- 

 synt i Toscana. 



Skatan {Corvus Pica) kläcker så väl 

 i Italien som långt upp i Lap|)land. 



Äfven Hr Savi antager att den Röd- 

 bruna Göken {Cuculus rufus) är en yngre 

 Grå Gök {Cuculus canorus) ; men han 

 vederlägger Hr Temmincks uppgift, att den 

 rödbruna Göken skidle uti Italien vara 

 mycket allmän, och den grå dei emot säll- 

 synt (Jemf. Skand. Fauna, 3 B. sid. 35). 



