6, 



vända folkets håg från fiskerierna till åker- 

 bruket, sökte Egyptiska presterna att väc- 

 ka afsky för hafvet, och afliöllo åtminsto- 

 ne sig sjelfva från fiskätande. Det oaktadt 

 voro Egyptierna ifriga fiskare; de åto fisken 

 rå, eller torkad i solen, eller saltad. Ehuru 

 presterna ej åto fisk, så kände de dock gan- 

 ska väl fiskarterna ; de underhöllo dem tro- 

 ligen bland sina heliga djur, de afbilda- 

 de dem i sina grafchor, de balsamerade 

 dem. — Moses förbjöd Judarna att äta så- 

 dana fiskar, som ej hade fenor eller fjäll, — . 

 troligen menade han dermed dels målar, 

 dels vatten-amphibier. — Phenicier och 

 Carthaginenser drefvo utan tvifvel fiskfångst 

 i stort; man finner fiskar aflDildade på pu- 

 niska medaljer från Cadix och Carteia; nam- 

 net Malaga kommer af hebreiska och phe- 

 niciska ordet malachj salta *). — Homerus 



^) Jag kan här ej underJåta en anmärkning, 

 som kan hända torde kunna gifva anledning 

 till närmare undersökning. Flera förf., hvar- 

 ibland äfven Schöning, hafva sökt visa att Phe- 

 nicierna sannolikt drifvit fiskfångst vid vest- 

 kusten af Norrige, och att detta land var det 

 omtvistade Thule. v. Buch såg pä Sör-herrö 

 turkiska ansigten, som han ej träffat annorstä- 

 des på Skandinavien. Jemf. v. Buchs Reise 

 durch TVorivege/i und Lappland i . p. agS. — 

 I en bygd vid Bergen kallad Strilalandet bor 

 ett folk, kalladt Strilin^ar, som har mycket eget 

 i utseende, språk och sedvanor. De fånga Laxen 

 genom en alldeles egen och hos oss annorstädes 

 okänd method. Vid böljan af sommaren sprida 

 de sig ut pA kusterna, ocIj efter öfverenskommel- 

 se med slraudägrarna, till hvilka de vanligen 

 betala Jivar tionde Lax, uppslå de sina Lax- 



