heten visar bättre än all anatomisk disse- 

 ction att fiskarna både höra och se ganska 

 väl, och att de icke blott se föremål som 

 finnas under utan äfven öfver vattenytan. 

 Den sistnämde förmågan bevises, bland 

 annat, af det väl kända factum att Laxen 

 samlas till sådana stränder af hafvet, der 

 en ström med hvit fradga synes kasta sig 

 ned för strandklipporna. Norrska Laxti- 

 skrarne hvitmena derföre en del af den 

 åt hafvet vända sidan af klippan, i likhet 

 med en fors, och locka derigenom talrika 

 fiskar i de utanför klippan lagda näten. — 

 Hvem känner ej att, då man fiskar Salmo- 

 nider med artificiella flugor, hvilka man 

 låter hoppa öfver vattenytan, fisken sprin- 

 ger upp för att gripa insekten och fastnar 

 på kroken. ClicetodoTi rostratus visar äf- 

 ven en hög grad af synförmåga , då han 

 uppkastar vattendroppar i luften och' mat- 

 tar dem så väl att han dermed nedfäller 

 de insekter, han vill bemäktiga sig. 



Naturligtvis tilltager skymningen med 

 djupet under hafsytan; men att till och 

 med de fiskar, som vanligen uppehålla sig 

 på I a 200 famnars djup och derutöfver, 

 hafva synförmåga, bevises deraf att deras 

 ögon äro vida större än deras, som lefva 

 närmare hafsytan. Hos de fiskar deremot, 

 som kräla i gyttjan eller, liksom Pirälen 

 (Myxene), lefva inne i andra fiskar, och så- 

 ledes ej skulle kunna använda synförmåga, 

 äro ögonen mycket reducerade eller till 

 och med inga. 



Hvad fiskarnas hörsel beträffar, så an- 

 för Herr Cuviek sjelf (j). .^SS) de af Mak- 



