i4 



till en egen klass; utan en del bör föras 

 till Gasteropoda och andra till Cephalo- 

 poda. De här afbildade Pleuropus och 

 CreseiSj som hafva hufvud, ögon, raun- 

 öppning vid roten af en tratt, sora bil- 

 das af rörelseorganerna o. s. v., vill Förf. 

 räkna till Cephalopoderna. 

 Om Hus- Herr Brehm har *), mot Cuvier, Bech- 

 Aa«e«5 g^gjjj Qch flera Zoologer, sökt bevisa, att 

 sprung; Huskatten icke leder sitt ursprung från 

 ^^f den vilda art, sora förekommer i skogarne 

 ' i största delen af Europa, utan tillhör en 

 helt annan art. Vildkatten är betydligt 

 större och starkare, samt har kortare huf- 

 vud och kropp än huskatten. Alla tama 

 racer äro alltid större än de vilda,, hvil- 

 ket kommer af större öfverflöd på födo- 

 ämnen: om således Huskatten ledde sitt 

 ursprung irkn Skogsskatten j skulle just mot- 

 satsen hos honom hafva ästt rum; han 

 skulle genom tämjandet hafva blifvit mni- 

 .dre och smärtare, — hvilket Ba. ej kan 

 antaga. Ett hufvudsakligt skiljemärke mel- 

 lan Huskatten och den vilda finnes i svan- 

 sens olikhet hos begge dessa djur. Vild- 

 kattens är tjock, nästan jemtjock, i spetsen 

 liksom afhuggen och försedd med 3 mör- 

 ka ringar; huskattens är mycket längre, 

 smalare, afsmalnande och spetsig, med 

 ,ruer än 3 dunkla ringar. Äfven skeletterne 

 ;äro olika: Huskattens svans har några flera 

 vertebrer än vildkattens. Häraf ser man 

 att dessa djur omöjligt kunna höra till 

 samma art. Den förtjenstfulle Hr Ruppel 



«) I Isis för 1829, VI:te H. sid. GSg. 



