23 



de den sig till åtskilliga kuster af fasta 

 landet, ocIj derifrän till det inre. Detta 

 oaktadt voro, redan 27 ar efter öns upp- 

 täckt, hjordar af 4000 st. derstädes nog 

 allmänna; äfven funnos af 8000 st. För 

 denna boskap var en viss quantitet af salt 

 alldeles nödvändig i födoämnena, och om 

 han ej fann denna i växterna, i vattnet 

 eller i saltaktiga jordarter, var det nöd- 

 vändigt att direct gifva honom den; i an- 

 nat fall förstördes hjorden hastigt. Om 

 man försummar att samla hjorden och om 

 landet sjelft förser honom med. det nödi- 

 ga qvantum af salt, så behöfves blott ett 

 ringa antal af år, för att han blir helt 

 och hållet vild. Detta skedde pä 2:ne stäl- 

 len, efter Roulins kännedom; det ena i 

 Provincen Maraquita vid ett tillfälle då 

 man öfvergaf några guldvaskerier. Boska- 

 pen blef ej qvar i de trakter der menui- 

 skorna lemnat dem; den uppsteg på Cor- 

 dillererna för att söka gräsregionerij som 

 ligger under snöregionen j der den ännu 

 finnes fullkomligt vild och der tempera- 

 turen är nästan ständigt g — io°Cels. In- 

 vånarne från de lägre slätterna anställa 

 någon gång jagt på dessa djur; men då 

 snö inträffar, hvilken stundom i dessa 

 trakter blifver liggande i flera dagar, hän- 

 der det att skyttarne, som äro vana vid 

 ständig hetta, omkomma af kölden. — I 

 de heta trajiterna finnes äfven hornboskap; 

 men der blir den helt naken, likasom den 

 s. k. Turkiska hunden. 



Allt detta synes bevisa att den vilda 

 stammen till vår större hornboskap ur- 



