34 



Perdix coronata honan. Cr. ocellatus; 

 Cr. niger ; Cr. ferriigineus och Cr. Gam- 

 balensis. 



WiGORS anmärker, att hannen till försfc- 

 nämda art blef af Latham beskrifven bland 

 Duf'vorna och honan bland Rapphönsen; 

 detta misstag skulle ej ha skett, om man 

 vetat att uppskatta värdet af den närade 

 charakteren, saknad af klo på bak tån. Hr 

 W. anmärker att hönsfoglarnas typiska 

 stamhåll är marken. Här behöfves ej öf- 

 verlägsen styrka i vingarne; men styrka i 

 benen behöfves för att springa, sprätta 

 &c.; i synnerhet behöfde dock styrkan 

 concentreras i tarsen och framtårna; bak- 

 tån, hvars allmänna bruk är att gripa uti, 

 behöfde hos denna fogelgrupp ej så stor 

 utveckling, som hos Raptatores eller In- 

 sessores. Ju mer styrkan i baktån öfver- 

 gått till framtårna, desto större blir be- 

 nens allmänna styrka i anseende till de 

 functioner, som äro afpassade efter Höns- 

 foglarnas egna stamhåll och lefnadssätt. 

 Derföre se vi hos de typiska foglarna i 

 denna ordning, att baktån är försvagad an- 

 tingen derigenom, att hon articulerar högt 

 på tarsen, eller helt och hållet saknas. 

 Det första graduella närmandet till total 

 brist på denna lem, är bristen på en af 

 dess delar, hvilken brist således närmar 

 Crjptonjx till de typiska Rasores. En 

 analog charakter träffas^ hos ProcellaricB, 

 som blott hafva en klo i stället för baktå: 

 men hos dem är styrkan concentrerad i 

 vingarna, — i öfverensstämmelse med 

 den allmänna lagen, som balancerar öfver- 



