65 



De speciella beskrifningarne börjas, 

 (såsom redan i förra Årsberält. p. '■j^ iiäm- 

 des) med vanliga Abborren, Perca Jluvia- 

 tilis Linn. (Tora. 2, p. 20). — Här om- 

 talas äfven den puckel rjggiga varieteten, 

 som Linné i sin F:na. Svec. säger skola 

 finnas i damraarne vid Falilun. Förf. har 

 fått den från England. Jag kan tillägga, 

 att denna besynnerliga varietet äfven fö- 

 rekommer i Elgsjö-sjön i Östergöthland, 

 och kallas der Rad-abborre. .ij 



Sedan Abborrens närmsta utländska 

 samslägtingar blifvit beskrifna, öfvergår 

 Förf. till slägtet Labrax. Deraf beskrifves 

 först Perca Labrax Linn. under namn af 

 Labrax Lupus. Af detta slägte har förut 

 ingen varit bekant såsom hörande till vår 

 JNordiska Fauna; men nyligen har Hr 

 ScHAGERSTRö>i fuiiuit cu aft dcraf i SuOf 

 det, hvilken anses vara identisk med 

 Linnés Perca Labrax. Jag kommer längre 

 fram att omtala denna för vår Fauna nya art. 



Af den mängd fiskar, som i denna 

 Tom beskrifvas, hörer, utom de två förut* 

 närada, ej mer än en art, neml. Perca 

 Lucioperca, som här kallas Lucioperca 

 Sandra j till vår Fauna. 



Denna fisk. Gösen, säges blifva åt+- 

 minstone lika så stor som Gäddan, och 

 växa likaså haslisit: man ser Gösar af 

 3 — j^ föls längd, och 20 U vigt. Hos oss 

 är förhållandet icke sådant; här iilir Gäd- 

 dan mycket större än Gösen. Den förra 

 går stundonl i vigt mellan 2 och 3 L:^; 

 den sednare går väl sällan öfver halfpun- 



