76 



mäga, att det knappt är möjligt alt göra 

 ytan torr, sa länge fisken lefver. Torkar 

 man den med ett kläde, så blir han straxt 

 åter fuktig. 



En annan art af samma slägte, samt 

 en art af slägtet Esox, som vistas tillsara- 

 mans med de förut nämda, företaga inga 

 djdika excursioner. Då vattnet torkar bort, 

 gräfva de sig deremot ned i gyttjan, och 

 lefva der till dess en ny flod kommer. 

 Det fÖrtjenar anmärkas att de gamle kän- 

 de dylika märkvärdiga facta, som sedan, 

 ända till vår tid blifvit förgätna. Theo- 

 PHRASTUS, en af Aristotelis utmärktaste 

 elever, har skrifvit en afhandling om fi- 

 skar, som lefva på det lorra. 

 Fiskar En annan märkvärdighet hos förut- 



*°™jj^Jj^"nämda fiskar är den, att de bygga sig ett 

 näste, hvari de lägga sina ä^^, hvilka de 

 sorgfälligt betäcka och vårda, ända till 

 dess ynglet är utkläckt. Detta näste be- 

 står i en liten hög af nedfallna blad eller 

 gräs. Hanne och hona lefva tillsammans 

 monogamiskt, samt bevaka och försvara 

 nästet. Negrerna fånga dem derigenom, 

 att de i grraiskapet af boet sticka han- 

 den i vattnet; så snart detta sättes i rö- 

 relse, far Dorad-hannen fram i ögonblic- 

 ket för att försvara sitt näste, och blir 

 fångad. 

 Bidrag I the Brittisk Naturalist ^ förekom- 



tiU Sii-j^g åtskilliga ganska intressanta bidrag 

 turhi- till Sillens naturhistoria ^). Sillen är 

 stona, gj^ mycket ömtålig fisk, som dör nä- 



») Jemf. Fror. Notiz. XXVI, p. igS. 



