96 



Hr G. anför ovederliiggliga bevis derp*u 

 Han hade upptagit vatten, hvari dessa djur 

 Lefunno sig, i en flack kiistallskål> och 

 satt denna i granskapet af ett fönster. Ef- 

 ter två timmar hade de alla samlat sig på 

 en sida af kärlet: G. vände om kärlet, 

 slog mer vatten till, och rörde om infu- 

 sionsdjuren; några timmar derefter hade 

 de för andra gängen samtligen hopat sig 

 på den sidan af kärlet som låg närmast 

 fönstret. Derefter satte G. kärlet på mot- 

 satta sidan af fönstret, så att det träjffa- 

 des af ljuset i en annan riktning, och ef- 

 ter en timme fann han att djuren åter 

 hade samlat sig på den delen af brädden, 

 som låg närmast ljuset. Genom mer än 

 20 olika försök fann G. att djuren alltid 

 sökte den mest upplysta delen af kärlets 

 brädd. — Att sådana djur skulle kunna 

 hafva ögon, är af n3'^are Naturforskare för- 

 klaradt för en löjlig ide, emedan ögon 

 förutsätta en complicerad organisk struc- 

 tur, som dessa djur alldeles icke äga. 

 Djuret Hr Lowe har gifvit en utförlig be- 



*'^^ ^f skrifning af det djur, som hörer till den 

 maxLa- snäcka, hvilken Ferussac kallat HelicoUmax 

 "'''^''^''- Lamdrckii. Denna Mollusk finnes på Ma- 

 dera, under stenar på fuktiga och skuggi- 

 ga ställen, från en höjd af 2000 fot, till 

 den af 45oo. Hr L. har funnit att den 

 är carnivore och att, då flera individer af 

 olika storlek släppas tillsammans , de står- * 

 käre uppäta de svagare. Det vore intres- 

 sant att undersöka om äfven våra inhem- 

 ska arter af samma slägte (Vitrina) äro lika 

 så glupska. 



Lit' 



