101 



här ådagalagda factum Si' sådant, att det 

 ej blott icke kullkastar, utan tvertom be- 

 kräftar den antagna theorien. Författarna 

 hafva visat, att den kalkmassa hvari näm- 

 ■ de tänder funnos, var lösare, och fukti- 

 gare än den öfriga kritan. De hafva, ge- 

 nom flera förenade observationer, kommit 

 till det resultat, att pä det ställe, der nu 

 tänderna finnas, fordom varit en stor ex- 

 cavation; att tänderna, som legat spridda 

 pä jordj^tan, blifvit med vatten transpor- 

 terade genom remnor ned i excavationen, 

 som på samma gång blifvit fylld med de- 

 tritus af den kalk, h varmed dessa tänder 

 voro blandade. — De djur, till hvilka des- 

 sa tänder hört, hafva således lefvat på tir 

 der, som äro vida mindre aflägsna från 

 oss,' än de Sköldpaddor och Mosasaurus ), 

 hvaraf qvarlefvor finnas i samma berg. 

 De äro likväl vida äldre än det mäktiga ''?'*''^ 

 diluvial-lager, som det vatten, hvilket ned- 

 störtat från höjden af Ardcnnerna, utspridt 

 öfvei' den gamla Maasdalen och öfver pla- 

 teauen af Petersberget samt de omgifvan- 

 de bergen. Under denna öfversvämnings- 

 period, och efter den samma skulle ingen 

 ting kunna hafva med vatten inträngt i 

 •berget, utan att vara omgifvet af diluvium, 

 hvarmed vanligen de i berget nedgående, 

 så kallade orgelpiporna, äro fyllda, ocli 

 hvarmed hela plateauen är betäckt. Detta 

 diluvium fanns likväl ej i granskapet af 

 de här bcskrifna tänderna. De ha således 

 legat på plateauen af Petersberget, innan 

 dihivium ännu bctäcktc det; de ha kom- 

 mit in med vatten och upplöst kalk , an- 



