Förf., som under en följd af år sysselsatt 

 sig raed att jemföra de inhemska djurens 

 naturanlag, har mer och mer öfvertygat 

 sig, att alla vida öf ver träffas af rapphöns- 

 hunden; han måste dock i det fallet vara 

 af äkta race, och hafva skarp luktorgan. 

 Dess karakteristik synes just vara raka mot- 

 satsen mot apans. Förf. beskrifver med 

 hvilken uträkning och förstånd en sådan 

 hund jagar, hur han vet att rätta sitt sök 

 efter vindens riktning, att göra bukter för 

 att ej stöta upp; med hvilken försigtighet 

 han drager sig tillbaka då han märker sig 

 ha kommit för nära; huru han förstår sin 

 förares minsta vink; huru han stundom 

 till och med går tillbaka och underrättar 

 att han funnit något rof , samt derefter då 

 han märker sig vara sedd, ställer sig for 

 vildtet. Äfven anmärker Förf. den grad af 

 dressering hvaraf denna djurart är mäktig; 

 den strid man ofta varseblir hos honom 

 mellan natur och upptuktelse, hur han 

 darrar i alla lemmar af begär att förfölja, 

 men stannar qvar af lydnad. Dock allt 

 hvad Hr Diezei. anför, känner hvarje 

 praktisk jägare och dessuto}n åtskilligt, som 

 han ej omtalat. Afhandlingen skall likväl 

 i sitt sammanhang läsas med nöje. 



Hr DuREAu DE LA. Malle, hvars anteck-Själsför- 

 ninear, rörande Husdjurens ^amla Histo-^°^^^' 

 ria^ vi i förra Årsberättelsen (sid. 26) om- utveck- 

 talat, har under året uppläst en afliand-**?.? **«* 

 ling i Vetensk. Acad. i Paris om utveck- 

 lingen af själsförmögenketerna hos de 

 milda och tama djuren. Han söker bevisa 

 att själsförmögenheterna hos husdjuren äro 



