vanligen sitt nät i en sned eller nära ver- 

 tikal riktning, och fästa det vid träd, stjel- 

 kar, växter, byggnader o. s. v. på säda- 

 na ställen der de insekter på hvilka de 

 anställa jagt, finnas i mängd. Sedan spindeln 

 valt en passande plats, är vanligen dess 

 första operation att med trådar instänga en 

 area af likgiltig figur. Dessa gränslinier 

 stärker han genom några fä andra ^ och 

 gifver dem slutligen sin erforderliga grad 

 af spänning derigenom, att han vid dem 

 fäster talrike smärre trådar i olika riktnin- 

 gar. Derefter börjar han fylla conturerna ; 

 han drager först en lina tvärs öfver, och 

 derpå en från dennas midt till periferien. 

 Härifrån vänder han tillbaka till centren 

 med en annan, som förenar sig med den 

 förra; ])å detta sätt bildar han kring 20 — 

 3o radier, bestående af dubbla linier, di- 

 vergerande från centren till periferien och 

 gifvande nätet utseende af ett hjul. Der- 

 efter går han till centren, vänder sig der 

 omkring och rycker med foten pä h varje 

 för att försäkra sig om dess stja^ka; han 

 söndersliter dem, som synas odugliga och 

 sätter andra i stället. Derefter gör han en 

 spliallinia kring nätets center och låter den 

 sedan sträcka sig ut till periferien, hvar- 

 under den skär radierna, till hvilka den 

 är fästad. Några af dess omvridningar som 

 äro närmast centern, ligga h varandra myc- 

 ket närmare än de, som äro mer aflägs- 

 iiade derifrån. Denna spirallinia tjenar som 

 ett slags ställning för spindeln att gå j)å, 

 och äfven att hålla radierna behörigen spän- 

 da under hcmies följande förrättningar. 



