3o 



dast tillhörande Afrika. Temminck deremot, 

 som varietet. 

 En ny Hr WiEGMAN tror, att utom de fyra 



a^t Feiisgiiei- 5 anförda arter måste ännu en till 

 Tolvuia. finnas, af hvilka han observerat en lef- 

 vande individ uti Hr v. Åkens menageri. 

 Han leranar på detta djur en beskrif- 

 ning, för att derpå fästa uppmärksamhe- 

 ten, och föreslår namnet F. caudivol- 

 vulaj emedan en af de hufvudsakligaste 

 karaktererna hämtas af detta djurs cau- 

 da involuta. Dess fädernesland kan ej med 

 säkerhet uppgifvas, men torde vara Sun- 

 diska öarne. 

 De Hr "WiEGMAN ingår äfven uti en grund- 



gamles Jjg undersökning, för att kunna bestämma, 

 djur. hvilka arter de gamle egentligen förstodo 

 under sina benämningar: PardaliSj par- 

 dus ^ panthera och panther. Hvarvid han 

 i synnerhet haft gagn af hvad Bochart i 

 detta ämne samlat uti dess Hierozoicon. 

 Resultaterna häraf äro följande: att Gre- 

 kerna kände alla 3 af Asiens Pantherdjur, 

 att deras •^ct^'ScCkis betecknade högst sanno- 

 likt samma art, som Linné och Cuv. kalla 

 F. pardus ; men sedermera som Oppian an- 

 för, urskilde man aine former af denna 

 pardalis: en större och en mindre, h vil- 

 ken sednare utan all fråga är identisk med 

 F. Chalybeata; att det djur Aristoteles 

 och Xenophon kallade ^avS^jp, och hvilket 

 de ansågo skilt från 7rct^'^cfkis, är troligen 

 F. Irbis. Hvad åter Romrarne angår, så 

 är panthera hos dem en öfversättning än 

 af Grekernas 'n-a^^Scfkis, än af deras '^(tv^^yi^; 

 Pardus och V aria hos de förra, motsva- 

 rade den större arten af pardalis hos de 



