69 



men hvilka lefva i dessa underjordiska 

 vatten? I fångenskap har man ännu ej lyc- 

 kats förmå Proteus att äta det minsta. 

 Förf. bifogar ett bevittnadt protokoll, som 

 utvisar att Proteus föder lefvande un- Proteus 

 gar. Den hona man observerat födde 3^16^^^°'^^'^^^ 



stycken. ungar. 



Naturforskarna hafva länge sökt att Huru 

 finna en allmänt gällande karakter, bvar-™^°yjj^ 

 igenom man med säkerhet kunde skilja endegifti- 

 giftig orm från en oskadlig. Det är lätt ^^°^^ 

 att inse hvad vigt en sådan upptäckt bör från de 

 äga i vetenskapligt hänseende, och af huru \L' 

 stor allmän nytta det vore, i synnerhet 

 för invånarne i de land, der giftiga och 

 oskadliga ormar i mängd omvexla, att lä- 

 ra känna dem, hvilka de ostraffade kunde 

 nalkas och för hvilka de borde taga sig 

 i akt. 



I början ansåg man endast de ormar 

 vara farliga, som framtill i munnen voro 

 försedda med de vanliga, längst bekanta, 

 huggtänderna. Erfarenheten visade emel- 

 lertid snart, att flera andra ormar voro 

 giftiga. Man upptäckte en hel familj, hvars 

 tandbyggnad liknade i allt de oskadlige 

 Colubrij men att framtill i käkbenet å 

 ömse sidor satt en något större tand, som 

 vid närmare undersökning befanns vara en 

 gifttand. Hos andra upptäcktes seder- 

 mera tänder allra innerst uti munnen, 

 som DE Baiivois, Reinwarut, Boie och Cu- 

 viER hafva visat, hvilka misstänktes föra 

 gift, då man funnit dessa ormar vara 

 skadlige, ehuru de saknade alla gifttänder 

 framuti munnen. Detta har föranledt Schle- 



