82 



nen höra r) Acipensev Ilitso, hvais egent- 

 liga tillhall är Caspiska hafvet och de flo- 

 der, som deruli falla; 2) Acip. Daiiricus, 

 som från östra oceanen stiger upp i Ainur, 

 Onon och Argiinus. Såsom osäkra arter 

 härunder upptagas: 3) A. Rublcundus och 

 4) A. brevirostris i.e Sueur, båda från norra 

 Amerika. Till Sturiones räknas: 1) Acip. 

 Gilldenstädtiij som Guldenstädt först be- 

 skref, ehuru under namn af Acipens. Stu- 

 rio "*) ; den har ett mera utbredt fäder- 

 nesland än Hiiso ; träffas äfven i Svarta 

 hafvet, floderne Donau, Don och Dnieper; 

 till och med uti Ob, som utfaller i Ishaf- 

 vet, skall han ej sparsamt förekomma. 

 2) Acip. SturiOj finnes vid Franska och 

 Engelska kusterne, uti Nordsjön och Öster- 

 sjön. Följande mindre väl utredda arter 

 räknas äfven till denna section: 3) A. 

 ScJijpa; af denna hafva Hrr Humboldt 

 och Ehrenberg hemfört från Irtisch unga 

 exemplar. 4) •^' Lichtensteinii ; då denne 

 sednare arten skall förekomma både i Nord- 

 sjön och Östersjön, och icke så sällan fån- 

 gas vid Steltin, är att förmoda, att han 

 äfven vid våra kuster någon gång torde 

 anträffas; jag vill derföre upptaga skilje- 

 märkena emellan denna art och Acip. Stu- 

 rio, för att derpå fästa upjimärksamheten. 



Ac. Sturio har näbben nedtryckt och i 

 spetsen afrundad, den utgör -*- af 

 hela kroppslängden, och är mer än 

 dubbelt så lång som raun-öppnin- 



•^) Nov. Coram. Petropol,, Tora. XVI, pag. 532. 



