95 



drönare hannar; alla aC den ena klassen 

 arbetsbi hannar; och alla af den andra 

 honor; följaktligen mäste en korsiiing ske 

 vid aflingen emellan dessa så kallade ar- 

 terna, emedan den ene omöjligen kan en- 

 sam producera sin like. Deraf följer vi- 

 dare, att alla bi äro att betrakta som ba- 

 tarder (!), ehuru de likväl bibehålla fort- 

 plantningsförmågan. Fortgången af aflings- 

 processen ar i korthet följande: Visen, 

 som inom sin art ej träffar någon hanne, 

 väljer dcrföre en drönare, parar sig med 

 denne och lägger ägg; af dessa framkom- 

 ma endast arbetsbi af första klassen eller 

 han-bii dem förf., till skillnad från de an- 

 dra liaunarne, kallar unga hannar. Nu 

 blifva drönarne utdrifna ur stocken, och 

 visen j som således c) — lo månader om 

 året är beröfvad dem, håller sig skadeslös 

 hos dessa unga hannar, parar sig med dem, 

 och fortsätter en tid bortåt att lägga ägg, 

 hvarur ännu andra unga hannar framkom- 

 ma. Emellertid lägger hon ock ett visst 

 antal andra ägg, hvarur arbetsbi af andra 

 klassen eller så kallade unga lionor kom- 

 ma. Dessa unga honor äro likväl ej mån- 

 ga, och deras fruktsamhet är mindre än 

 den gamla honans eller visens. • De lägga 

 neml. blott en enda gång ägg, och då gan- 

 ska få, samt dö sedan. Som uti stocken 

 ej finnes, viil den tiden då unghonorna 

 framkomma, andra hannar äu de unga, 

 para de sig med dessa, och de drägtiga 

 honorna tillreda på några vissa ställen uti 

 kupan med mycken ifver celler för deras 

 tillkommande mera storväxla afföda, som 



