99 



lefnadsförliållande, som äger rum emellan 

 insekternas larv- och fullbildade tillstånd, 

 är i liög grad förvånande, och de under- 

 sökningar, som anställas för att utreda ett 

 insekts hela utvecklings-series, äro på en 

 gång lärorika och nöjsamma. De äldre 

 entomologernas arbeten voro nästan uté^ 

 slutande egnade åt dessa undersökningar; 

 och vi hafva till största delen att tacka en 

 Mai^pigi, Swammerdam, Reaumur, de Geer 

 och Fritsch m. fl. för den kännedom vi 

 i detta afseende vunnit; ty, sedan Linné 

 införde sin systematik, erhöll entomologien 

 en ny riktning, och hågen vände sig me- 

 ra uteslutande åt det systematiska och de- 

 scriptiva. Men, ehuru författarne en tid 

 bortåt alltför ensidigt arbetat åt detta håll, 

 måste man utan all fråga erkänna det väl- 

 görande inflytande systematiken haft på 

 entomologiens nu varande vetenskapliga 

 ståndpunkt. T sednare tider har man å 

 nyo börjat att mycket vinlägga sig om 

 larv-undersökningar, alldenstund detta stu- 

 dium ofta upplyser insekternas naturliga 

 samband , och utan kännedom af larven 

 ett insekt blott till hälften är kändt. Af 

 de undersökningar, som i detta afseende 

 under förflutna året skedt och kommit till 

 min kännedom, får jag anföra: att Jos. 

 Gené upptäckt larven till Apalus bimacu- l-artvcn 

 latus. Detta i Sverige högst sällsynta in- ^pajug 

 sekt tillhör egentligen Italien, och finnes macula- 

 omkring Pavia, i synnerhet vissa år, myc- "*" 

 ket allmänt. Hannarne förekomma all- 

 männast, flyga och äro i högsta grad lif- 

 liga; honorna deremot äro mera sällsynta. 



