.37 



början af kläckningen fann förf. att de 

 inånga ådrorna i blasteroderma och äggule- 

 hinnan samlade sig i 2:ne särskilta stam- 

 mar, h vilka bilda nafvelsträngen, som ge- 

 nom membrana amnios går till nafveln. 

 Då den mogna ungen utkryper, så sön- 

 derslites stamåderna i blasteroderma, och 

 ådernätet qvarblir i membrana corticalis; 

 ådrorna i äggule-hinnan deremot qvarstå så- 

 som en liten rund knöl, som med en fin 

 sträng sitter fast vid ungens buk. Också 

 hafva ormungarna ingen annan placenta, 

 än äggulan, och blasteroderma, den förre 

 för nutrition, den sednare för kosmisk in- 

 verkan (respiration?). Allantois, uracus och 

 ductus vitellorum funnes icke. 



Hvad ungarnes krypande ur ägget he- 

 trälTar, så är det afgjordt, att de inifrån 

 genombryta det tjocka pergament-artade 

 skalet, men på hvad sätt detta sker har 

 förf. ännu icke kunnat utforska. Först ef- 

 ter några timmar afFailer nafvelsträngen 

 med gulans hopvecklade kärl. 



Förf. kunde icke anställa undersöknin- 

 gar om embryonernas primitiva utveck»- 

 ling, ty då han erhöll äggen hade de 

 redan sin fulländade gestalt, och under- 

 gingo icke någon vidare metamorfos. Naf- 

 velsträngen stod redan, innan man kunde 

 tänka sig någon kontraktiv verksamhet äga 

 rum i de gelatinösa ådrorna , i samman- 

 hang med nafveln hos embryo. Förf. tror, 

 att ådrorna i blasteroderma förena sig med 

 aorta, och ådrorna i äggule-hinnan med ve- 

 na cava post., samt att båda för foetus äga 

 betydelsen af vener, oaktadt de ej i ägget 



