1 59 



dessa som de smärre piporna beklädda 

 med ett vackert fint nät af små skiljeväg- 

 gar, hålor och celluler, merendels i form 

 af sexkanter; i hvarje hål upptäcker man 

 vidare med förstoringsglaset ett ännu fi- 

 nare nät, med än finare små öppningar, 

 och dessa leda slutligen till de korta, nä- 

 stan sexsidiga rum, som utgöra de egent- 

 liga luft-cellulerna. Denna egna struktur 

 visar lätt orsaken, hvarföre fogel-lungan 

 ej kan vara delad i lober, som på men- 

 niskan och däggdjuren. 



Hr Retzius indelar lungornas luft-cel- 

 luler i tvenne slag: till det första lYöra 

 sådane, som äro förenade med egentliga 

 bronchialgrenar och utgöra dessas blinda 

 ändar; dessa kallar han änd-celluler {Cel- 

 lulär pnlin. terminales). Det andra slaget 

 äro sådane som öppna sig till större luft- 

 rum inom lungorna; dessa kallas vägg- 

 cellulerj Cell. palm. parietales. De förra 

 tillhöra, enligt hans tanka, endast de däg- 

 gande djuren, då de sednare tillkomma 

 foglarna och amfibierna. Genom denna 

 bestämmelse tyckes sålunda en skarp gräns 

 i anseende till respirationsorganerne vara 

 uppdragen emellan däggdjur och foglar, 

 till följe hvaraf de sednare sluta sig vida 

 närniare amfibierna. En högst anmärk- 

 ningsvärd öfverensstämmelse emellan bild- 

 ningen af ventrikeln hos foglar och ormar 

 har Hr Rktzius kort förut ådagalagt i sin 

 anatomiska undersökning öfver några delar 

 af kungsormen [PjtJion bivittatiis) , se 

 Årsb. i83o, samt Vet.-Acad. Handi. sam- 

 ma år. "'"•'" 



