1 86 



la, men hvitna småningom och blifva slut- 

 ligen vattenklara med en mörkgul, fin punkt, 

 som, då kläckningstiden inträffar, svartnar 

 och visar tydligt embryo. Då ungarna äro 

 utkläckta nedbädda de sig i slemmet uti 

 marsupium, och i samma raon ungarna 

 tillväxa, aftager detta slem i mängd, så 

 att föga eller intet deraf återstår då un- 

 garna äro så stora, att de kunna simma. 

 I slutet af JuU äro hos några individer un- 

 garna så utbilade, att de kunna lemna 

 marsupium och simmande åtfölja fadren. 

 De hålla sig då alltid tätt intill hans kropp, 

 men vid minsta fara skynda de alla åter 

 in i marsupium, locken tillslutas och un- 

 garna hafva en säker fristad. 



Hvad Haf s-nålen beträffar, visar Ek- 

 STRÖiM, att dess fortplantning tillgår på un- 

 gefär samma sätt. Äggen finner man lik- 

 väl hos denna artens hannar nedpackade 

 uti ett segt slem och öfverdragna med en 

 så ytterst fin membran, att den svårligen 

 upptäckes; de sitta på ytan af hannens 

 mage från hufvudet ända till anus i 2 å 

 3 rader. 



Ekström beskrifver sedermera Jl-släg- 

 tet (Muraena), och förmodar, att Skandi- 

 naviens fauna räknar tvenne arter, dem 

 han genom diagnoser söker karakterisera; 

 den ena arten kallar han Spetsnäs- Jl 

 (Murasna oxyrhina) den andra Plattnäs- 

 Al (M. platyrhina). Å^lens lefnadssätt be- 

 skrifves mycket utförligt; ännu har det 

 väl ej lyckats förf. att lösa det problem, 

 som i alla tider sysselsatt naturforskarne, 

 iiemligen, att utreda på hvad sätt denna 



