﻿ganska väl begränsadt genom höji 

 ningar, nemligen i vester af den tavastländska grenen af 

 Maanselkä och i söder af den från Rarelen inkommande, 

 under namn af Salpausselkä södra delen af landet genom- 

 gående landtryggen; i norr och öster deremot saknas några 

 markerade gränser, om man undantager sjön Ruotsalainen, 

 som på en kortare sträcka skiljer Asikkala från Heinola. 

 Arealen uppgår till omkr. 220,000 tunnland, d. v. s. ungefär 

 9V 2 finsk eller 19V 2 geogr. qvadratmil; häraf upptages något 

 öfver y 4 af sjöar och vattendrag. Af de uppgifter, hvilka 

 beträffande traktens nivåförhållanden stå till buds, framgår 

 att höjden öfver hafvet varierar mellan 270 fot (Päijänes 

 spegel) och 350—400 fot samt uppgår på vissa sträckar af 

 ganska stort omfång frän 450 till inemot 600'; högsta punk- 

 ten utgöres af det % mil söderom Hollola kyrka belägna 

 Tiirismaa, som enligt Gyldéus höjdkarta mäter 745 fot*). 

 Af dessa nivåförhållanden, i förening med den betydliga areal 

 vattnen intaga, kan nian redan på förhand sluta till områ- 

 dets stora omvexling i topografiskt afseende. Detta besan- 

 nas äfven i verkligheten. Höjder, än under form af skogiga 

 eller skoglösa sammanhängande åsar eller sterila momarker, 

 än under form af backar eller berg med mellan] 

 större eller mindre sjöar, dalar, dälder, odlingar eller för- 

 sumpade marker, möta här ständigt vandraren, som deremot 

 endast undantagsvis träffar jemna trakter af ansenligare ut- 

 sträckning. 



Hvad till en början sjöarne och vattendragen vidkom- 

 mer, framstår först det redannämnda Päijäne, hvars sydliga 

 del med dess klippiga, grusiga eller sandiga, mestadels med 

 barrskog bevuxna stränder ligger inom Asikkala och hvilken, 



