﻿sedan den fallit utför Kalkkis fors, genom en elf af sami 

 namn står i förening med Ruotsalainen, hvilken åter gen< 

 Kymmene elf faller ut i Finska viken; vidare det 2% r 

 långa, intagande Wesijärvi med dess talrika holmar och 



ker löfskog bevuxna stränder; denna sjö står genom Wääksy 

 i förbindelse med Päijäne. Utom dessa trenne större sjöar 

 finnes åtskilliga smärre, samt en talrik mängd träsk, hvarpå 

 isynnerhet vissa trakter, ss. nordöstra delen, äro särdeles 

 rika och af hvilka de vid Urajärvi belägna äro de anmärknings- 

 värdaste. Några af dem, ss. de senast anförda, äga sandiga, 

 steniga eller klippiga stränder, men vanligtvis äro de mer 

 eller mindre försumpade. Förntom Kalkkis elf förefinnas ej 

 några betydligare vattendrag, utan representeras dessa af en 

 mängd bäckar och smärre åar. 



Med hänsyn till markens a ta intaga de området dels 

 begränsande dels genomgående höjdsträckningarna ett fram- 

 stående rum och uppträda merändels under form af samman- 

 hängande åsar eller moar, bildade af rullsterisgrus och oftast 

 betäckta endast af ett mycket tunnt lager finare sand, hvari- 

 genom de antaga en steril natur och erbjuda en ganska torf- 

 tig vegetation. Den redannämnde tavastländska åsen, hvil- 

 ken intager trakterna kring Kurhila, Wähimmaa och Stor-Äine' 

 byar, företer en starkt kuperad yta, på stora sträckor öfver- 

 dragen af ett ofta flere fot mäktigt lager af mycket fin men 

 lätt och lös sand, som dock temmeligen väl eijnar sio- till 

 åker. I sammanhang med denna står en annan, i början 

 mellan Wesijärvi och Päijäne framlöpaude as-sträckning, hvil- 

 ken når en höjd af inemot 600 fot och vid Wääksy något 

 afbrytes, samt derefter vid Wesivehmas by utbreder si"- i en 

 jemn, 7 verst lång och 1-3 v. bred, förnärvarande alldeles 

 skoglös mo, hvilken enligt Woldstedt ligger omkr. 550 fot 



