﻿Mindre torra och fattiga på god mylla än tall- och 

 ljusare och varmare än granskogarne utmärka sig löfskogarne 

 derigenom, att deras vegetation i mindre grad eller alldeles 

 icke domineras af en eller få arter, ss. i barrskogarne, utan 

 är blandningen mera jemn. De uppträda under flere former 

 med mer eller mindre skiljaktig vegetation, men kunna dock 

 här för korthetens skull sammanfattas under tvenne slag: 

 de egentliga löfskogarne och lundarne. Till de förra 

 höra de torrare, vanligen och hufvudsakligen med björk be- 

 vuxna, jemna eller något sluttande markerna jemte kullarne. 

 Af buskar anträffas Ribes alpinum, R. rubrum, Rosa, Loni- 

 cera (något), enen, några Salices, Viburnum. Mosstäcket, 

 af vida mindre betydelse än i barrskogarne, är föga eller 

 alldeles ej sammanhängande och utgöres mest af Hypna 

 (H. proliferum, II. Scltn-lwri, II. tvupictnim, II. populeum på 

 stenar, //. sal '>r — \ II. sf, ujosum, II. delicatulum, II. Starkii, 

 H. reftexum spårs., H. crista-castrensis) och några andra 

 (i 'limaciinn, Mnimn cvspidatum); sparsamma äro lefvermos- 

 sorna. På marken är lafvegetationen äfven mindre framstå- 

 ende, men deremot äga träden i ymnighet många större for- 

 mer, ss. Evernia prunastri, Ramalma, Parmelia?, Phyxcin \ äf- 

 vensom en riklig, barrskogen betydligt öfvervägande mängd 

 smärre arter, representerade af de flesta slägten, ss. Calicia, 

 Lecanora 7 (många arter). Perti/xaria-, Leeidetc. Art,honia>, <Jra- 

 pltidrx, Mycopora och Verrucarice, bland h vilka flere arter, 

 ss. Lecidea dixi-iformix, Mycopora, Vervncoria << 

 i tallös mängd förekomma. Ristäcket består af blåbär, nå- 

 gongång ymnigt, men vanligen fläckvis eller spridt, samt något 

 lingon. Gräsvegetationen är, ehuru undertryckt, likväl 

 mer betydande än i barrskogen *) och utgöres af Poa nemo- 

 ralis, (P. pratenrie), Agrotéis vulgära, Melica, Calamagrostis 



