﻿mujalis Trientalis europwa Vertniica cfuuiur,/,-)/s 



C. polygonatum (Orchis maculata) Lathyrus pratensis 



Vanligen äro dock rnomarkerna mindre skarpa och er- 

 bjuda, i följd af renlafvens betydliga förminskning och delvisa 

 ersättande af Hypnvm Srhn '» ri, .-torre utrymme äfven for 

 andra växter. Pulsat illa tilltager och <len sirliga '['innnn* 

 infinner sig ofta i stor mängd, isynnerhet längs vägarne; Ca- 

 lamagrostis-strhna, bli talrikare; likaså Antennaria., Ilieracunn 

 pilosella, II. n,n ! ', ' utiim, Snlidago, Hypochceris och utom de 

 redan anförde finner man sparsamt: Acfa 



reale, Vicia sepium, V. cracca, 

 Latln/ni* pratfin-iis, (Orobus}, Campan. persicifolia, Carex ert- 

 cetorum, (Filago), Ilierac. aesium, Draba venia, Sedum acre 

 samt sällsynt Astragalus, Oxytropis, Lotus corniculatus och 

 Potentilla alpestris samt Equisetum hiemale; längs landsvägarne 

 Gypsophila muralis. Då några löfträd, ss. gråal, infinna sig, 

 antager vegetationen genast en helt annan karakter. Under 

 torra somrar äro moarne lätt utsatte för fareldar, hvilka jem- 

 väl under de senaste decennierna öfvergått bl. a. större eller 

 mindre delar af Wesivehmas malm. Den bara marken öf- 

 verdrages i sådant fall först skorplikt af Lecidea uliginosa 

 eller delvis L. decolorans jemte några andra lafvar (Boeo- 

 myces rufus, Verrucaria epiguea) samt Jungermannia bicre- 

 nata, derpå inkräktas marken af Polytr. piliferum och Ce- 

 ratodon purpureus (denna af mindre betydelse), hvarjemte 

 de anförda fanerogamerna börja infinna sig, och småningom 

 äfven ljungen och renlafven, hvilka omsider intaga marken 

 nästan helt och hållet. 



Bibehåller marken sin torrhet och egenskaper för öfrigt, 

 men öfvertäckes af ett mägtigare lager fin sand, uppkomma, 

 i^ynm-rln-t <>m kulturförhållanden på något sätt derjemte in- 

 verka, de torra fältbackarne, med en från moarne väsentli- 



