﻿133 



med en egen ilig. hlaaktig -kiltning (märkbar i 



lefvande tillstånd). Stjelken är beklädd med långa 

 hår, som upptill äro svarta och glänsande liksom 



(något mindre) holkar och blommor äger den största 

 öfverensBtämmelse. 



het både med //. V rateme oeli //. cijmosum, till hvilka 

 former af densamma hos oss oeh. suvidt man af be- 

 -Uritninuar kan sluta, äfven annorstädes blifvit förda. 

 Från den förra skiljer den sig genom ilerbladig stjelk, 

 mera utdragna och spetsiga blad, hvilka på undre 

 sidan besitta sljernludd. som stundom mycket spar- 

 samt äfven kan visa siff på den ofre : ifrån den sed- 

 nare, med hvilken den otvifvelaktigt är närmast för- 

 vandt, genom den redananförda beskaffenheten hvad 

 stjelkens hårighet , hulkurne och blommornas färg 

 vidkommer. Att den vore en hybrid af ifrågava- 

 rande arter är föga antagligt, enär den bland annat 

 förekommer på trakter, hvarest IL j>> ntenw icke mer 

 torde anträffas. 



//. immltum Vill., Fr. Epicr. p. 30 et Symb. p. 26 — a.; 

 uppträder under en mängd dock föga framstående 

 lokalformer. 



IL dubivm L. ex Fr. Epicr. p. 33, //. collinum Fr. Symb. 

 p. 29 p.p.; IL fallax Hartm. Skand. Flora IX ed. p. 

 19 (?) — Ej sällsynt. 



— var. stngosum Fr. Symb. p. 30. - t. r. 



— var. atoloniferum Fr. Symb. p. 28 et Epicr. p. 34. — 



mera sparsam. 



— var. ylossophylhrm n.: blägrön. stjelken \. 2 —\ fot hög, få- 



bladig, 3-b-lilommig. ölVerallt tätt stjernluden, hår- 

 lös eller med mycket glesa, mjuka, långa hår, upp- 

 till glandulös. Bladen blågrå eller blågröna, rosett- 

 likt samlade vid basen, under eller på båda sidor 

 stjernludna, tunglika. trubbiga, de nedersta korta. 

 spadlika, utan eller med korta, mjuka hår. Holkar 



