﻿dessa arter äfven förekomma i Sibirien. Väl har Professor 

 Mäklin i den förutnämnda afhandlingen ådagalagt, att en 

 mängd af Finlands skalbaggar förekomma långt in i Sibirien 

 och t. o. m. i Nordamerika, men bland dessa nämnas ej 

 några egentliga uteslutande liögnordiska former, och bland 

 de arter, som äro beskrifna från Sibiriens fjelltrakter finnas 

 inga, som äro identiska med de 160 arter, som i Skandina- 

 vien uteslutande äro kända från Lappland, men väl många, 

 som kunna anses såsom deras s. k. vikarierande former. *) 



Särdeles 



emellan Coleopter- 



faunan öster om Hvita hafvet, isynnerhet i Urals nordligaste 

 fjelltrakter, med Lapplands, men olyckligtvis känner man om 

 den förra hittills alldeles för litet, för att kunna draga några 

 slutsatser. Bland det ringa antal Coleoptera, som von Bär 

 samlat vid Ishats-kusten och Middendorff i Taimurlandet, och 

 hvilka finnas uppräknade af Ménétries och Erichson i Mid- 

 dendorff Sibirische Reise, finnas dock upptagna några af de 

 för Lappmarken egendomliga arterna. 



Med Skottlands insektfauna äger Lapplands ganska stor 

 överensstämmelse. T. o. m. af de 160 arter Lappska Co- 

 leoptera, som ännu ej blifvit funna i öfriga delar af Skandi- 

 navien eller Finland, förekomma enligt Stephens **) icke min- 

 dre än 30 (d. ä. nära % af hela antalet) inom Storbritaniem 

 och troligen skall detta antal ännu kunna betydligt förökas, då 

 de nordligaste delarna af Skottland blifvit nogare undersökta. 



Älven Islands Coleopter-fauna visar, att döma af de 

 upplysningar Staudinger derom lemnar i 18:de årgången af 



1840, Coleoptera, Memoi 



