﻿en bestämd vextart, äro klarligen beroende af dess förekomst 



I de kallaste polarländerna, t. ex. på Spetsbergen, sy- 

 nas dessa djur helt och hållet saknas. Deras oförmåga att 

 emotstå köldens och isens förhärjningar har äfven troligen 

 förosakat, att den ursprungliga högnordiskt-skandinaviska 

 faunan under den s. k. isperioden helt och hållet gått under. 

 Då vår Coleopter-, Dipter- och Hymenopter-famna, till en gan- 

 ska stor procent utgöres af för den högre norden egendom- 

 liga species *), som hafva sitt egentliga tillhåll uppe bland 

 våra fjell, synas så godt som alla våra Cicadarier på senare 

 tider hafva invandrat från sydligare trakter.**) Dem 

 vandring har skett på tvenne särskilda vägar. Vi veta 

 ligen af geologin, att det funnits en tid, då Skandinavien i sö- 

 der varit landfast förenadt med Tyskland, men tillika f 

 sjön stått i sammanhang med Hvita hafvet och afskild 

 område från östra kontinenten. Då invandrade en mängd 

 arter från mellersta Europa och spridde sig öfver södra och 

 mellersta Skandinavien och synes äfven hafva framträngt till 



*) Se derom: Anteckningar till Lappmarkens Coleopter -fauna (No- 

 tiser ur Skpts. pro F. et Fl. F. förh. XI. 1870. 387). 



**) Såsom för nordliga fjelltrakter egendomliga former kunna dock 

 anses: Thamnotettix stupidnia, Limotettix intermedia, Deltocephalus limba- 



*«» närmast stående sydligare samslii.utin-: Tlmmnutrlli.r simples, Limotettix 

 lunuhf n j Deltocephalus abdominaiis och I>. calerolatus. Olikheten 



