﻿Limotettix antennata. Paropia scaniea. 



Athysanus 6-punctatus n. sp. Cixius contaminatus. 



A. lateralis n. sp. Helicoptera eonfinis. 



Platymetopius guttatus. Issus coleoptratus. 



Deltoeephalus socialis. Chloriona smaragdula. 



D. multinotatus. Calligypona albicollis n. sp. 



D. paleaceus n. sp. Stenocarenus minutus. 



D. pusillus. St. perspicillatus. 



D. collinus. Liburnia Bohemanni. 



D. maculiceps. L. obsoleta. 



Aeoeephalus 3-faseiatus. L. exigua. 



A. Serratulae. Ditropis Pteridis. 



Af dessa äro många ganska allmänna i de sydligaste 

 provinserna och högst få utbredda mot norden så långt som 

 till sydligaste Finland. 



Om man företoge sig att närmare betrakta de skilda ar- 

 ternas relativa talrikhet inom skilda delar af området, skulle det 

 utan tvifvel ännu tydligare visa sig, att faunan är sammansatt 

 af tvenne skilda elementer, ett från öster och ett från sydvest 

 invandradt. Då jag eger alltför få data för att anställa några 

 fullständigare jemförelser i detta afseende, måste jag dock afstå 

 derifrån, och hoppas att det redan anförda är tillräckligt för 

 att ådagalägga riktigheten af den ofvan uttalade åsigten om 

 faunans sammansättning. För öfrigt får jag hänvisa till de 

 vidfogade utbredningstabellerna. 



Att ett icke ringa antal af våra Cicadarier, nemligen 

 53 arter, hittills ännu ej äro kända från andra länder, beror 

 utan tvifvel till största delen derpå, att så få trakter i detta 

 afseende hittills äro nogare undersökta. De flesta af dessa 

 äl "o ock ytterst sällsynta och några svåra att skilja från 

 närstående, så att de lätteligen blifvit förvexlade med dessa 

 ° c u i följd deraf förbisedda af entomologerna. 



