﻿0„ 



/aktadt naturkrafterna och deras verkningar spela en sär- 

 deles betydande rol i det finska folkets mythiska föreställ- 

 ningar, kan likväl naturforskningen, i synnerhet i dess nu 

 gällande betydelse, uti vårt land icke räkna sina anor sär- 

 deles långt tillbaka i tiden. Ännu under det första århun- 

 dradet af vår högskolas tillvaro, synes, att döma af de litte- 

 rära minnesmärken, hvilka innehafvarene af den enda för 

 detta läroämne (fysik och botanik) inom den filosofiska fa- 

 kulteten inrättade lärostol af sin verksamhet efterlemnat, 

 denna uteslutande hafva utgjorts af metafysiska betraktelser 

 öfver naturen och dess alster, utan tecken till sjelfständig 

 empirisk forskning. De ende, som under denna tid egnade 

 sina bemödanden åt ett verkligt naturstudium, voro professo- 

 rerne i medicin, ibland hvilka Tillandz och Elfving för- 

 värfvat sig anspråk på ett stadigt varande rum i den finska 

 florans annaler. Först med och genom Linné, hans sam- 

 tida och lärjungar — särskildt bland dessa må nämnas Bro- 

 vallius, Leche, Kalm och Gadd — erhöll naturhistorien 

 äfven hos oss ett högre anseende och allmännare erkännande, 

 till följe hvaraf i Finland, likasom i de öfriga délarne af 

 Sverige, forskningsresor och insamlingar af naturalster små- 

 ningom begyute företagas, och kännedom af dessa dels spri- 

 das genom i tryck offentliggjorda skrifter (merendels sockne- 

 beskrifningar), dels sammanfattas i förteckningar öfver Fin- 

 lands vexter och särskilda djurklasser. Sålunda omtalas för- 

 sök till en Flora fennica författade redan så väl af Broval- 

 lius som af Leche, dock utgafs ett sådant först af P. Kalm, 

 utgörande en förteckning öfver Finlands då kände faneroga- 

 mer; äfvensom Gadd i Åbo tidningar publicerade ett försök 



