﻿22 



varade det, genom oundvikliga dröjsmål med inredningen, 

 länge innan någon uppställning af desamma kuude verkstäl- 

 las, så att först ar 1835 fogelsamlingen var i sina lådor in- 

 stäld, samt den hufvudsakligen af coleoptera bestående in- 

 Bektsamlihgéri i skåp så ordnad, att defektlistor öfver dessa 

 fréggé äfVensom öfver de saknade skandinaviska fanerogama 

 vexterna kunde upprättas. 



I den mån samlingarne tillvexte, var det naturligt att 

 svårigheterna vid deras förökande måste tilltaga. Arbetare- 

 nas ringa öfning och skicklighet i preparering och konserve- 

 ring af de högre djurklasserna gjorde likväl ständiga renova- 

 tioner af dessa nödvändiga, men då anspråken i denna väg 

 efterhand ökades, blef deras antal, som deråt ville egna sina 

 bemödanden, i samma förhållande förminskadt, och slutligen 

 öfverlemnades alla dylika arbeten åt dem eller den, som 

 verkställde sådana för universitetets museum, h varigenom 

 den täflan, som i början ägde rum emellan sällskapets leda- 

 möter i detta hänseende, fullkomligt upphörde. 



Ehuru de till samliugarne inlemnade naturalier voro 

 från olika håll och trakter af Finland hopbragte, var det 

 dock sjelffallet att den huvudsakligaste delen deraf härrörde 

 från de till Helsingfors närmast belägne orter. Såsom ofvan 

 nämndes, hade fyra af sällskapets verksammaste medlemmar 

 år 1830 företagit en insamlingsresa till Lappland, hvarifrån 

 de medförde ansenliga tillskott till insekt- och vextsamlin- 

 garne. Äfven i landsorten bosatte ledamöter af sällskapet 

 insände understundom ganska värdefulla bidrag, men de svå- 

 righeter, som denna tid stodo i vägen för nästan all trans- 

 portrörelse i landet, hindrade dessa från att blifva särdeles 

 talrika. Rättigheten att per posto få sådana materialier 

 kostnadsfritt till sällskapet inskickade genom i trakten af 

 hvarje postkontor anställda kommissionärer eller ombud an- 

 sågs derföre blifva ett kraftigt hjelpmedel i detta hänseende, 

 hvarföre ock derom hos landets styrelse ansöktes med önskad 

 framgång år 1837; men ehuru det med tacksamhet erkännes, 

 att sällskapet deraf haft stor fördel i afseende å korrespon- 

 densen med dessa ombudsmän, bör det öppet medgifvas att 



