﻿lägga sig om den finska naturens studium och sålunda blifva 

 skicklige att användas vid möjligen framdeles skeende resor 

 för sällskapets räkning 71 , beslöts nemligen på årsdagen s. å. 

 att ett premium af 75 rubel b. a. skulle tillerkännas den, 

 som före den 2 Juni 1836 inlemnade den fullständigaste för- 

 teckning öfver så väl djur som vexter uti någon viss soc- 

 ken; äfvensom ett sådant af 50 rubel b. a. bestämdes för 

 den bästa inlemnade samling djur af de lägre klasserne, och 

 ett dylikt af 50 rubel för den talrikaste samling kryptogama 

 vexter. Skulle dock de sednare icke komma att för detta 

 ändamål utdelas, kunde de äfven gifvas för "den mest full- 

 ständiga monografiska förteckning antingen öfver någon en- 

 skild klass eller större ordning inom djurriket eller ock öfver 

 fanerogama eller kryptogama vexter inom någon viss soc- 

 ken." Derjemte stadgades "att till uppgifterna öfver sär- 

 skilda species locus habitationis, så i fysiskt som geografiskt 

 afseende, så noga som möjligt ske kan, borde bifogas och 

 den i fråga varande socknens arealvidd och öfriga beskaf- 

 fenhet tillika anmärkas"", men "det inlemnade exemplaret af 

 förteckningen inlemnas anonymt och så inrättadt att deraf 

 ej kan slutas till den täflandes namn eller hemort", utan 

 först sedan sällskapet bedömt detsamma, skulle ett annat 

 exemplar med fullständiga lokala uppgifter aflemnas. Då 

 likväl inom den utsatta tiden ingen täflingsskrift inkom, öka- 

 des år 1836 premiet "för fullständig zoologisk eller botanisk 

 sockenbeskrifning åtföljd af färdigpreparerade exemplar och 

 uppgift af locus habitationis m. m." till 150 rubel b. a. och 

 de tvenne öfriga till 100 rubel samma mynt, hvarjemte min- 

 dre fullständiga afhandlingar eller samlingar skulle belönas 

 med ett accessit, hvilket sällskapet efter bepröfvande för till- 

 fället ägde att bestämma. Tättingstiden utsattes till följande 

 årsdag, före hvilken en anonym sockenbeskrifning till ord- 

 föranden blef inlemnad. Men då det valda gransknings- 

 utskottet den 23 Maj 1837 förklarat att högsta priset ej 

 kunde densamma tillerkännas — "i anseende till en det hela 

 genomgående osäkerhet och ofullständighet — dels och i 

 synnerhet emedan uppenbara felaktigheter vid bestämmandet 



