﻿samhällsklasser, som i synnerhet voro lämplige att förstärka 

 dess penningeinkomster. Under denna period af 13 år öka- 

 des sällskapets antal med 486 medlemmar, och tillvexten 

 steg vissa ar ända till 60. Den stående fonden erhöll också 

 derigenom en ganska snabb förkofran. År 1829 d. 2 Juni 

 ökades densamma till 300 rdlr rgs, 1832 steg den till 1392 

 rubel b. a. och 406 rdlr, 1835 till 3600 rubel och 350 rdlr, 

 1838 utgjorde densamma 5620 rubel och 250 rdlr, samt års- 

 dagen 1842 7000 rubel b. a. eller 2000 rubel silfver. Doek 

 bör anmärkas att sällskapet å ett från universitetet upptaget 

 större lån vid denna tid ännu var skyldigt 650 rubel silfver. 

 Professor C. E. Sahlberg erhöll afsked såsom eme- 

 ritus den 24 Mars 1841 och fungerade icke heller vidare som 

 sällskapets ordförande. Hvad han såsom dess stiftare och 

 förste ledare verkat för detsajnma kan och bör sällskapet 

 aldrig glömma. Han egnade åt dess sträfvanden den kär- 

 leksfullaste vård och förstod att med diplomatisk takt ut- 

 jemna de små kollisioner, som inom detsamma eljest kunnat 

 störa endrägten. Att sällskapet under hans ledning erhöll 

 så väl anseende som popularitet, var till stor del hans per- 

 sonliga förtjenst, och ingen af dess då varande medlemmar 

 torde jäfva det yttrande L. H. Törnroth i sitt åminnelsetal 

 öfver honom uttalat: '"Här (i sällskapet pro Fauna et Flora 

 Fennica) lefver C. R. Sahlbergs minne i tacksam åtanke hos 

 alla vänner af fosterländsk naturforskning, och hvem påmin- 

 ner sig icke de glada stunder C. R. Sahlberg beredde åt 

 sällskapets vänner genom de i lifligt minne bevarade Fauna 

 middagarne, hvilka hvarje år så glädtigt firades (å Sörnäs 

 eller) i botaniska trädgården och der månget qvickt skämt 

 flödade från Sahlbergs mun och läppar. " Detta hans humana 

 och glada sätt gjorde att ungdomen gerna samlades omkring 

 honom, och derigenom förvärfvade han åt sällskapet äfven 

 utom den akademiska sferen många vänner och medlemmar. 



