﻿Sällskapets arbeten under strider och svårigheter 

 åren 1842—1859. 



I följd af vunnen befordran till professor i zoologi och 

 botanik den 5 Januari 1842 tillträdde den förre vice-ordfö- 

 randen Joh. Magn. af Tengström enligt sällskapets stad- 

 gar omedelbart ordförandebefattningen. Att med denna tid- 

 punkt en ny period i sällskapets historia ingick, härrörde 

 visserligen till en del af detta ombyte, dock bidrogo dertill 

 äfven flere andra omständigheter. Ehuru professor af Teng- 

 ström med sann tillgifvenhet omfattade sällskapet, i hvars 

 stiftelse han deltagit och hvars förkofran alltid låg honom 

 varmt om hjertat, hade han redan då uppnått den ålder, att 

 hans egentliga verksamhetstid kunde anses förliden, och en- 

 dast fem år senare såg han # sig föranlåten att begära afsked 

 ifrån professionen såsom emeritus. De öfrige ibland dem, 

 som nitiskt befrämjat sällskapets sträfvanden i Åbo och un- 

 der de första åren i Helsingfors, voro till största delen an- 

 tingen för alltid slitna ur dess krets eller på skilda embets- 

 mannabanor kringspridda och derigenom småningom vordna 

 fremmande för dess intressen och verksamhet. De få som 

 från Sahlbergs tid ännu qvarstodo vid universitetet eller åt- 

 minstone i universitetsstaden, såsom E. Bonsdorff, Wir- 

 zén, Pippingsköld, C. Lundahl, Blanck, W. Pip- 

 ping, skingrades äfven ganska snart eller drogo sig undan 

 allt eftersom nya medlemmar och nya åsigter erhöllo i säll- 

 skapet inflytande. Väl inträdde förändringen icke med ens 

 eller så att man kunde för densamma bestämma något visst 

 årtal, men det förmärkes dock af sällskapets förhandlingar 

 att dess verksamhet, redan i början af denna tid befann sig 

 i starkt aftagande, så väl i hänseende till inkommande na- 

 turalster som hållna sammanträden. Det förefaller nog bjert 

 afstickande mot den förflutna tiden att en årlig tillvext i 

 samlingarne af 3 exemplar däggdjur, 5 foglar, 20 insekter 

 och 2 vexter år 1843 anföres såsom bevis på sällskapets 

 framåtgående, eller att till och med årsmöten voro så fåta- 

 ligt besökta, att hvarken val af embetsmän kunde anställas 



