﻿35 



W. Nyländer sjelf sommaren derpå med ett understöd af 

 100 rub. s:r anställde forskningar ända till sjön Onega, dit 

 han ock ansåg Finlands naturhistoriska område böra utsträc- 

 kas. Att bestrida behörigheten af den föreslagna expeditio- 

 nen på grund af dess öfverskridande af Finlands politiska 

 gräns, var således endast ett svepskäl. Några garantier för 

 de deraf härflytande förmånerna for sällskapet — en fordran, 

 som hvarken förr eller senare kommit i fråga vid reseunder- 

 stöds meddelande — kunde väl icke begäras formelt större 

 än de som nu erbjödos deri, att expeditionen skulle företa- 

 gas af sällskapets egna erfarnare medlemmar och densamma 

 ledas af dess egen ordförande. Men å andra sidan var det 

 i högsta grad stridande mot all politisk takt att nu fram- 

 ställa ett projekt af denna beskaffenhet, då det redan bort 

 framstå alldeles klart att just farhågan för detsamma, eller 

 egentligen för den stående fondens användning dertill, hade 

 förorsakat det oöfvervinneliga motståndet mot förslaget till 

 de nya stadgarne. Och denna farhåga var ovedersägligen 

 välgrundad, likasom ock fasthållandet vid stadgarnes före- 

 skrifter obetingadt bör lofordas. Det är högst sannolikt att 

 statsrådet No r dm ann, ovan vid att rätta sig efter stadgar 

 och författningar samt okunnig om den verkliga ställningen 

 inom sällskapet, var till detta uppträdande intalad och eggad 

 af några ibland de äldre, mot Nyländer och följaktligen 

 mot det yngre partiet fiendtligt stämda medlemmarne, hvilka 

 trodde att den förres stora celebritet och vetenskapliga an- 

 seende skulle verka imponerande på pluraliteten af sällska- 

 pet och sålunda tillintetgöra den sednares hittills öfvervä- 

 gande inflytande, då i annat fall sällskapets bestånd vore 

 äfventyradt. 



Då detta ej inträffade, kunde vidare följder icke ute- 

 blifva. Några dagar derefter inlemnades till sällskapet tvenne 

 skrifter, den ena undertecknad af statsrådet Nordmann, 

 den andra af presidenten grefve Mannerheim, statsrådet 

 Nordenskiöld, professorerne Ilmoni och Bonsdorff, teck- 

 v. Wright och kandidaten Mäklin, i hvilka 



